Heleďte, nechci vás okrádat o čas,
ale hodlám se zabít.
Jen chci, aby to někdo věděl.
Nevím, jak se to dělá.
Asi skočím z nadjezdu pod náklaďák.
Nebo pod dodávku. Hlavně ne pod autobus.
Nejsem kráva, nechci obecenstvo.
Ale musí to být síla.
Taková síla, že to bude...
Raz dva. Kaput. Konec.
Páč když mě jen zmrzačí, udělá ze mě...
Komu to prospěje?
Budu muset sehnat sestřičku, aby mě udusila.
A jak jí to vysvětlím, když budu...
Nebudeme to rozebírat.
Jen jsem si říkala, že by to měl vědět nějaký dospělý.
Teda. To je...
na mě trochu moc, Nadine.
Kéž bych věděl, co říct.
Víš, zrovna jsem zkoušel napsat vlastní dopis na rozloučenou.
"Ahoj, všichni.
Jak někteří víte,
ve škole si užiju 32 prchavých minut štěstí denně během oběda,
na který znovu a znovu chodí
ta samá, obzvlášť příšerně vymóděná studentka.
A tak jsem si nakonec řekl, víte co?
To bych byl radši obklopený černou prázdnou nicotou.
Vážně. Působí to
uklidňujícím dojmem.
Žijte si beze mě blaze, kokoti."
Dostanete padáka, až to udělám, to si pište.
Tak jisté to není, ale můžu v to doufat.
Začnu od začátku.
Někdy ve druhé třídě jsem na něco přišla.
Uvědomila jsem si, že na světě jsou dva typy lidí.
Ti, ze kterých vyzařuje sebedůvěra a v životě přirozeně vynikají...
Ano!
...a ti, kteří doufají, že všichni tihle lidé vylítnou do vzduchu.
Nadine, 7 let
Fajn, odrovnej je, kluku.
Můj bratr Darian se už s trumfy v ruce narodil a měl miliony fanoušků.
Ahoj.
A jeho největší?
Moje matka.
Ahoj, zlatíčko.
Koukněte se. Vyhrál jsem.
Tak fajn, šéfová. Uvidíme se večer.
Nadine. Nebudeme to znovu probírat.
Slíbilas to. Tak vylez z auta.
To stačí.
Dalo by se říct, že s matkou jsme si moc podobné nebyly.
Jediný, kdo nás dokázal zvládnout obě, byl táta.
Nenávidím tě.
Ale no tak.
Táta se potýkal s nadlidským úkolem,
protože si musel poradit s námi oběma.
Dobře, takže...
Vím, že děti umí být zlé.
Ale když se ti naskytne příležitost,
naprď jim do batohů.
Kéž bys byl stejně starý.
Aspoň bych měla s kým obědvat.
Místo něj mi nejvíc pozornosti věnovaly tyhle tři.
Nikdo tě nemá rád.
Nestojíš za nic a dostaneš AIDS.
Mé dětství se proměnilo v naprostou katastrofu, která nebyla k žití,
nemohla jsem vystát ani vteřinu té příšerné noční můry zvané...
Promiň.
A pak se jako blesk z čistého nebe objevil anděl.
Můžeš prosím tě uhnout?
Byla oblečená jako malý postarší gentleman.
A její dech voněl po Bonparech.
Chceš si ji podržet?
Ale nerozmačkej ji.
Ahoj, housenko.
Jestli chceš, můžeš se mnou být její maminka.
Vážně?
Budu se o tebe starat moc a moc dobře.
Nešťastnou náhodou jsem ji dvě hodiny nato udusila v penálu.
Ale konečně jsem měla kamarádku.
Říkaly jsme si věci, se kterými bychom se nikomu jinému nesvěřily.
Jednou se dědečkovi náhodou rozepl poklopec
a já zahlédla jeho pindíka. Fakt mě to rozesmutnilo.
Moje máma musí brát léky,
jinak se nezná a přehání to v obchoďáku s nakupováním.
Ale vážně.
Ukázalo se, že ani Kristin život nebyl dokonalý.
- Ten pudink je výborný! - Odcházím.
Co jsem? Tvoje matka? Mám na tebe dohlížet?
Ale pomáhaly jsme si to přežít.
Mohly bychom si hrát s ním.
S panem Tučňákem.
Příštích pár let bylo všechno kouzelné.
Jenže potom
se něco totálně posralo.
Nadine, 13 let
Panebože.
Já to věděla.
Fakt za to můžou jen ty vlasy.
Není to tak zlé. Můžeš si je nechat odrůst.
Jsi vůbec tam nahoře?
Hej, hněte sebou. Musím čurat.
Darian pobral víc krásy.
A ten kretén to věděl.
Ten večer jsme jeli s taťkou pro cheeseburgery.
Řekni mi, co se na mně povedlo. Co mám dobrého?
Ale no tak, je toho hodně.
Máš lásku. Máš moji lásku.
A co nevidět budeš mít cheeseburgery.
Koukej!
Neříkal jsem to? Cheeseburgery.
- Chceš hranolek? - Jo.
Hej, to byl Billy Joel.
Billyho Joela nemůžeš přeskočit.
Tati?
Tati, jsi v pořádku?
Tati!
Tati?
Tati.
Nechci vás deprimovat podrobnostmi,
tak jen řeknu, že následující léta byla naprosto na hovno.
Panebože.
Nadine, 17 let
Vyjma jedné věci.
Měla jsem Kristu.
Tohle bylo minulý pátek. Podívejte se na mě. Měla jsem dobrou náladu.
- Miluju spoilery. - Ne.
Vážně. Díky nim se na to nemusím dívat.
Pak vím, co se stalo a můžu žít klidně dál.
Napovím ti.
Já to věděla! Vezmou se! Jo!
Páni.
Bože, ten pasťák z něj ale udělal kus.
Proboha, zapomněla jsem ti něco říct.
Pracuje teď ve zverimexu.
Měla bych tam zajít a spustit něco jako:
"Kde máte rybičky bojovnice?
A ještě jedna věc: nechtěl bys do mě strčit penis?"
Ty ne.
Bože. Co kdybys to fakt udělala?
Kdybys přišla o panenství ve zverimexu?
Myslím, že by se mi to docela líbilo.
Exotické rybičky by nás sledovaly. Skoro duchovní zážitek.
Proboha. Prosím tě, podívej se na to příšerné triko, co má bratr na sobě.
Jdou mu vidět bradavky.
Jak to, že mu nedochází, že tím hlásí do světa:
"Jsem posedlý svým tělem víc než holky"?
Jak často teď cvičí?
Je tím posedlý. Měla bys ho vidět.
Měl záchvat, protože mu máma už odmítá kupovat kreatin.
Protože ničí ledviny.
Řekla jsem mu: "Chápu, Dariane.
To máma čeká, že si lidi získáš svou povahou?"
Hej. Jen jsem vás chtěla varovat,
že včera během výkladu jste řekl:
"Bla, bla, bla, potom se Sever odtrhl od Unie."
Chtěl jste říct, že se odtrhl Jih. Omylem z vás vylezl pravý opak.
Nechtěla jsem se přihlásit, říct:
"Promiňte, ale ty děti se nechají snadno splést."
Napadlo mě, že byste to rád věděl.
- Hej. - Jo?
- Skvělý postřeh. - Jo.
Vím, že to byla dlouhá přednáška a asi si to nevybavíš,
ale nastala během ní chvíle, kdy sis pomyslela:
"Bože, jaké by to asi bylo žít skutečný život?"
Ne. Moc jsem se soustředila na to, jak to všechno motáte, takže...
No, to chápu, ale chci, abys věděla, že v to ještě stále doufám. Ještě pořád.
Aha.
Ahoj.
Máš hezkou mikinu. Líbí se mi.
Děkuju.
Kdes ji sehnala?
Tu bundu. Teda mikinu.
Já...
Nevím. Nevzpomínám si.
Cajk.
- Jo. - Přesně.
Nevím, odkud se tohle vzalo. Co?
- Jak se jmenuje? - Erwin Kim.
Toho neznám.
Stopro by se ti líbil. Je k sežrání.
Chceš si s ním užít?
Ne, tak jsem to nemyslela. Je spíš sympaťák.
Jako že bych ho s sebou ráda vozila v kočárku.
Perfektní. Zastihla jsem vás. To jsem ráda.
Líbí se vám tyhle šaty?
Sluší mi? Připadá mi, že v nich nevypadám nic moc.
Nevím, jsou takové nafouklé.
A co ty ruce, vypadají blbě?
Ne.
Nezní to moc věrohodně. Jsem z tebe nervózní, Nadine.
Tvoje paže úplně berou dech.
Kam jdeš?
Je to na poslední chvíli, ale ozval se mi Brent. Ten zubař.
Nabídl mi jet s ním na víkend do Manzanity,
a hádejte, co já na to.
Zasloužím si myslet jednou za čas jen na sebe, takže...
- Je to jeden z těch chlapů ze seznamky? - Jo.
Měla bys jet, na jak dlouho budeš chtít.
Fakt vtipné. Vrátím se v neděli. Dobře?
Právě včas na překvapení.
Volala jsem Darianovi, ale asi je na přípravném semináři na VŠ.
Já mu to oznámím.
Buď hodná.
- Co je? - Jsem prgo. Mám nárok jako první!
Co to meleš?
Máma na víkend píchá zubaře v Manzanitě,
takže dům si nárokuju já, jo?
Pápá!
Ségra, jsi pěkně nechutná, říkat to takhle.
Máma mu máchá před obličejem ceckama. Představ si to.
Představ si máminy kozičky, jak se mu houpají před očima.
Panebože, já tě miluju.
Miluju zuby v tvojí puse.
- To je tvůj nos. - Chytlas mě za nos.
To ne.
Skoč salto!
Kam jdeš?
Dariane!
Vyžeň všechny z toho bazénu.
Promiňte, ale všichni musíte odejít. Sbohem!
Nikdo tě neposlouchá.
Říkals, že až do zápasu se nenapiješ.
Nevydržels to, břídile!
Heleď, já nepiju. To je pomerančový džus, chytrolíne.
- Jak moc je opilá? - Měla jsem jeden drink, jo?
A teď dostaň ty své kamarády z bazénu.
Ne.
Tak dobře. Zavolám policajty.
No tak, klídek, jsi pod obraz. Jdeme nahoru.
Promiň, ale volám na policii.
Jsi retardovaná.
Píp! Píp! Ještě pořád to zvoní.
Haló, spojovatelka?
Jo, můžete mi prosím pomoct?
Proboha.
Bratr mi dělá bebí do zadečku.
Proč jsem tak komická?
Jak mě vůbec můžeš mít ráda? Co to s tebou je?
Přestaň.
Ani já se nemůžu vystát.
Slyšela jsem se včera v hlasové schránce.
Napadlo mě, jak někdo vůbec může vydržet mě poslouchat?
Jsi jen opilá, víš?
Nesnáším svůj obličej.
Nenávidím, jak vypadá, když mluvím nebo žvýkám.
Nikdy mi nedovol žvýkat, ano? Nenech mě dát si žvýkačku.
A pak mě napadlo to nejhorší.
Musím se sebou vydržet až do konce života.
Pojďme k tobě. Nechceš se zítra ráno
probudit ve své posteli?
Nelíbilo by se ti to?
Tady nechceš spát. Tak pojď, Nadine.
Není tu ještě někde aspirin?
Možná. Zkus... Zkus tamhle tu skříňku.
Hele, to nemusíš.
To nevadí. Půjde to rychleji.
Dobře.
Co se stalo?
Někdo pustil dovnitř Baxtera a počural se tu.
Uděláš pro mě rychle ještě něco?
Můžeš mi podat ty papírové utěrky?
Paráda, a mohla bys to po tom psovi vytřít?
To určitě.
Proboha!
- Co to sakra... - Bože. Můžeš...
Hlavně jdi. Vypadni z mého pokoje!
Přestaň nás sledovat, sakra! Jdi!
Já nevím.
Přísahám, že ani nevím, co se stalo. Ani jak se to stalo.
Bylo to...
Nevím. Prostě mě to mrzí.
Jsi v pohodě?
Jen... Jen přemýšlím.
Fajn, zatím čau.
Nadine, nemůžeš odejít jen tak, beze slova.
Nadine.
Heleď, jsi moje nejlepší kamarádka a mám tě ráda. Nebyla to tvoje chyba.
Je mi z tebe špatně.
Paráda.
Nech si narůst prořídlý knírek, úchyle,
a drž se od mých přátel dál, dobře?
Použila jsi množné číslo, "přátelé"?
Máš k tělu neúměrně velkou hlavu.
Vypadáš srandovně a nikdy už s tím nic nenaděláš.
Pane Brunere.
Nestihla jsem včera večer udělat domácí úkol, protože...
Nevím, jestli o tom víte, ale zemřel mi táta.
Je pro mě teď těžké cokoli dělat.
Datum úmrtí?
Prosím?
Kdy... Kdy zemřel?
2011.
Aha. Já dávám na omluvení odůvodněná smrtí nebo umíráním lhůtu jednoho roku.
Děláte si legraci?
Přijdou další příležitosti.
Tvoji prarodiče tady taky nebudou věčně.
Posaď se.
Dobře, třído, tady je Young Mr. Lincoln.
Užijte si to.
Jaký jsi měla víkend?
Byl
podprůměrný.
Jo.
Aha.
A co ty?
Já...
Hrál jsem golf.
Jako mini, víš? Minigolf.
Prostě...
Nevím, proč jsem to udělal. Zvednu ji.
Ale jo.
- Timův zábavní park. - Jo.
To místo miluju.
Měli bychom tam někdy zajet.
Jo, to bychom měli.
Ale ve skupině.
Aby nás bylo víc.
Nebo jen my.
- Jako jen my dva? - No jo.
- Myslím, že my... - Jo, nebo ve více lidech.
- Jo. - Jo. Ve skupině.
Myslím, že by to tak bylo skvělé.
Daleko větší legrace, viď?
Jo.
Doženu vás, jo?
- Dobře. - Uvidíme se pak.
- Ahoj. - Ahoj.
Koukni, já jen... Chci říct, že...
jsi sestřina kamarádka,
takže co se stalo tu noc, víš...
- Ano, děkuju... - Dost divné.
Jo, bylo to prostě...
- Omlouvám se. - To ty mi promiň.
Můžu za to já, protože...
- To bylo... - Bylo to...
- Každopádně... - Jo.
Super. Uvidíme se...
V domě nebo...
...někde.
Paráda.
Víš...
Bylo mi s tebou fakt hezky.
Mně taky.
BURGERY U BARKERA
Promiň.
Moment.
V pohodě.
Pokračuj.
Dobře, bylo to divné. Ujetá věc udělat tohle.
Co po mně chceš, Nadine?
Aby sis uvědomila, jak podělaná je to pro mě situace.
Já vím.
Co kdybych to udělala já tobě?
Co kdybych...
Co kdyby se mi líbil tvůj táta?
Co kdybych mu ho vyhonila?
Louisi. Páni, s tím mobilem na pásku vypadáš vážně sexy.
Jejda. Kristo, jsi doma brzy!
Proč? Proč se ti vlastně líbí?
Nevím.
Ale víš.
Není za tím typická holčičí věc, že jsi se s ním vyspala
- a teď na něm emocionálně lpíš? - Ne.
Jsi na mě nevědomky naštvaná a možná, že tohle má být jakási odplata?
Jsi nevědomky naštvaná na sebe a tohle má být tvůj trest?
Protože jestli ano, můžeme to vyřešit...
Můžeš přestat mluvit? Dohání mě to k šílenství!
Prosím!
Promiň.
Pozval mě v pátek na párty.
Chci, abys šla s námi.
Jako že ty půjdeš s ním a já se na vás navěsím?
Musím zjistit, jestli něco nemám.
Jo.
Dobře.
Díky, že jsi přišla.
Cože? Ne, bavím se skvěle.
Hele, podívejte,
možná si pak zašukáte na trávě.
Nadine, prosím tě, zkus se přemoct.
Dariane, prosím tě, zkus si vylízat prdel.
Záleží na tom?
Hele, chci tě s někým seznámit.
Čau. Tohle je Krista.
- Ahoj! - Ahoj.
Jsem Shannon. Měli jsme spolu loni chemii, viď?
Ano! Ráda tě konečně oficiálně poznávám.
Jsi pěkně oblečená. Fakt parádně.
Moc děkuju.
- Líbí se mi ta krajka s řetízkem. - Děkuju.
Nechceš si zahrát pivní ping pong?
Jasně, moc ráda.
Neznám tady zrovna moc lidí, ale...
To vůbec nevadí. Tak je poznáš. Ta hra skvěle prolomí ledy.
To zní dobře.
Asi si s nimi zahraju pivní ping pong.
Pojď!
Jo! Nový hráč!
Pij!
Nebuď tak divná. Proč jsi tak trapná, proboha?
Prostě se bav.
Uvolni se. Užívej si to.
Jdi si popovídat.
Dobře, skvěle, jo, perfektní. Udělám to.
To jsou dva kelímky!
- Nevím, jak jsem to dokázala! - To jsou dva kelímky!
Nevadí, když si tu sednu?
Ne.
Bavíš se?
Je mi docela fajn.
To respektuju.
Hele.
Nejsi sestra Dariana Franklina?
Jo.
Koukáš občas na kanál TBS?
Někdy.
Vždycky tam hrají jeden starý film.
Hraje v něm Arnold Schwarzenegger
a ten malý plešoun z It's Always Sunny.
Hrají dvojčata. Jenže Arnold je vysoký, sexy a samý sval.
Jasně, a ten druhý je malý a srandovní.
- Přesně! - Vím.
- Dvojčata! - Ano!
- Ten film miluju! - Je boží.
Zbožňuju ho.
Ty a tvůj bratr mi ten film trochu připomínáte.
Bože.
Ahoj.
Potřebuju, abys pro mě přijela.
Jaké to bylo?
Byla to pravděpodobně nejhorší noc v mém životě.
Bože. Nevěřila bys, co jsem dnes v noci zažila já.
Omlouvám se, že vypadám tak hrozně.
Co se stalo?
Pamatuješ toho zubaře?
Byla jsem večer doma a v klidu popíjela sklenku vína,
když mi přišel e-mail
od jeho ženy.
Chtěla jsem v záchvatu hysterie volat dr. Hillovi, ale pak jsem si řekla: "Ne, Mono.
Zvládneš to sama.
Zvládáš všechno sama od roku 2011.
Tohle zvládneš sama taky."
Připadám si jako naprostá nula.
Nejsi nula.
- Jenže se tak cítím. - Ale nejsi, mami.
Jsi přitažlivá. Jdou ti dekorace.
Velmi pečlivě si vytrháváš obočí.
Představ si, kdyby to vyšlo.
"Použila jsi dnes zubní nit?"
"Víš, Mono, že zánět dásní je tichý zabiják."
Víš, co dnes v noci udělám?
- Co? - Chci jet domů.
Dám si do pořádku vlasy.
Krásně se nalíčím a obleču si své nejlepší šaty.
Pak to všechno sundám a půjdu spát.
Zábava.
Pošlete Nickovi zprávu
Nová zpráva
"Ahoj, Nicku. Před nedávnem jsem ti poslala žádost o přátelství.
Možná jsi ji přeskočil.
Nebo někdy bývá problém s tím, že Facebook nepošle to oznámení.
Jen jsem si říkala,
že tě na to upozorním."
Bože můj.
Jsi vážně trapná.
Haló.
Ahoj, tady Nadine z hodin dějepisu.
Co děláš?
Ahoj, já...
- Ahoj. - Já jen...
- Ahoj. - Čau...
- Zdravím. Máš se? - Jo, dobře.
Protože já jo. Chci říct, co ty?
Všechno v pohodě? Všechno ok? Jde to?
- Jo, skvěle. - Co je? Promiň, já pořád...
Jak se máš? Všechno v pohodě?
Timův zábavní park má dneska otevřeno dlouho.
Nechceš se tam sejít?
Jak to, že ten večírek zrušili?
Tím "rušením" jsem myslela, že jsem odešla.
- Aha, chápu. - Jo.
Díky, že jsi nás svezl.
Nemám řidičák, protože si říkám, proč se nenechat vozit?
Lidi dělají moc velkou vědu z toho, že můžou něco dělat sami.
To byl vtip. Neudělala jsem zkoušky.
Haló.
Můžeš to vzít.
Ne, to je v pohodě.
neodpovídat
Hele, na ruské kolo není fronta.
Takže, Erwine, pověz mi něco o sobě.
Já...
Co bys chtěl, o čem sníš? Vezmi mě na prohlídku svojí duše.
No teda, já nevím.
Řekl bych, že jsem asi docela obyčejný.
Dobře, ale kdybys to měl rozvést tak na dvě minuty, na dobu téhle jízdy?
Jasně.
- Jaké máš rodiče? - No, můj táta...
Vlastně počkej... Budu hádat.
Chci zkusit své jasnovidné schopnosti.
Máma do tebe rýpe kvůli známkám a cvičení na nástroj.
Dělá skvělý vaječný sendvič
a léta vlastnila malou restauraci v centru.
Tvůj táta je tichý morous.
Nikdy ti neřekne, že tě má rád.
Ale svým stoicismem... Chci říct, že víš, že mu na tobě záleží.
Fakt doufám, že nic z toho nebylo rasistické, ale asi bylo.
Ne, vůbec ne. Jsi dobrá. Jo.
Teda. Co to... Proboha.
Promiň. Bylo to špatně načasované?
Já myslel, že dobře, když jsi na tom kole, ale rozrušilo tě to.
Chtěl jsem tě jen utěšit.
- Bylo to divné? - Asi bychom měli vystoupit.
- To bychom měli. - Jo, bylo to...
- Hej, promiňte, můžete nás pustit pryč? - Erwine...
Můžeme prosím? Dá se to debilní kolo zastavit?
Můžeme prostě vylézt?
Promiň. Nechtěl jsem zvýšit hlas.
Proboha, Erwine.
Počkej!
Dobře.
- No teda! - Trefa!
- Mám to. - Zvládls to naprosto sám. Teda.
Zvládli jsme to.
To mě podrž.
Nikdo to naštěstí neviděl. Jdeme pryč.
Dnes v noci to byla fakt zábava.
Mrzí mě, jak jsem na tebe vyjela na tom kole.
Ne, bylo to fakt podivně načasované.
Procházím si právě dost posraným obdobím. Je to na dlouhé vyprávění.
To mě mrzí.
Jsi vážně skvělý, Erwine.
Ne, myslím to vážně.
Když se na tebe dívám, vidím opravdu,
opravdu starého muže.
"Starého."
To má být kompliment.
Prostě vidím velmi hodného, jemného a moc moudrého starého muže.
V domově důchodců.
Na vozíčku.
Děkuju.
Ahoj.
Čau.
Já...
Vím, že se zlobíš, protože si myslíš,
že jsem se tě zbavila, abych mohla hrát pivní ping pong a...
Neřekla jsem, že se zlobím.
Dobře, ale já vím, že jsi naštvaná a...
Nadine.
Chtěla bys slyšet, čeho jsem si o víkendu všimla?
Jasně.
Panebože, Shannon. Jsi pěkně oblečená! Fakt parádně!
No jo, dobře.
A mě jsi odkopla?
Někoho, kdo za tebou stojí od druhé třídy?
Kdo s tebou prošel vším.
- Tak víš co? Fajn. - Jo, to určitě.
Protože je docela možné, že těm kreténům
budeš naprosto ukradená,
až se na tebe Darian vykašle kvůli někomu víc sexy.
Nic o tom nevíš, Nadine.
Heleď, možná to není příjemné slyšet, ale je mi líto. Takhle to bude.
Ne, promiň, ale to se nestane.
Protože tvůj bratr mě právě pozval, abych s ním šla v květnu na ples.
- Ne. - Jo, pozval.
Teď před chvílí.
To nejde. Nemůžeš nás mít oba.
Buď já, nebo on. Vyber si.
Ne, nebudu si vybírat.
Buď já, nebo on. Chceš jeho?
- Nebo chceš mě? - Nadine...
- To není žádná volba. - Proč nevybereš mě?
- Jeho, nebo mě, hned! - Ne, nebudu si vybírat!
Tak víš co? Je konec.
Je konec.
Fajn.
Nadine.
Hej, vzbuď se.
Jsi po operaci mozku. Úspěšné.
Jsi teď milá a příjemná.
Jen jsem se oddával snění.
Hej, už zvonilo. Jdi domů, prosím tě.
Víš co, prostě ji ignoruj. Je...
Zavolám ti později. Ahoj.
Nechci o tom nic slyšet. Vyřešte si to mezi sebou.
Za pár týdnů to budou čtyři roky, co táta umřel.
Když jsem dnes jela domů, vybavila se mi jedna vzpomínka.
Bylo to tu noc,
potom, co se to stalo.
Vstala jsem, že půjdu na záchod,
a uviděla jsem tě, jak pláčeš.
Brečel jsi tak moc, že tvůj polštář byl úplně promočený.
Strašně mě to rozesmutnilo.
Vstala jsem, šla jsem k sobě do pokoje. Sebrala jsem svůj polštář
a ten mokrý jsem si vzala já.
Přála bych si, abys mě měl rád takhle moc.
Kreténe.
Ne. Musíš to mít v hlavě pěkně pomotané, když jsi vytáhla tuhle historku.
Jsi úplně mimo!
Uvědomuješ si vůbec jak, když jsi přišla s tímhle?
Mrzí mě, že se cítíš provinile, že jsi nikdy nemyslel než na sebe.
Jo, to je přesně ono.
Přiznej si to, jsi posedlý sám sebou.
No to snad ne.
Vystavuješ si vysvědčení na lednici, jako by ti bylo pět!
Hej, podívejte se všichni!
Došel jsem si na velkou na mísu.
Máš vůbec ponětí, jaké to je, milovat jiného člověka?
Bože, ty jsi ale dramatická.
Život není vždycky fér, Nadine, chápeš? Přijmi to.
Přísahám bohu, že tě praštím.
Nesahej na mě.
- Přestaň takhle mluvit! - Uklidni se, sakra!
Dost!
Co je to s vámi?
Já...
- Vím, kvůli čemu to je. - Ne, nevíš.
Ale ano, vím. Darian chodí s Kristou.
Myslíte si, že o ničem nevím, ale to se mýlíte.
- Jdu pryč. - Ne, nejdeš.
Kam jdeš?
Udělám si terapeutickou procházku.
Vrať se sem!
Prokrista. Dariane!
Prostě se tím nezatěžuj.
Můžu se tě jen na něco zeptat?
Stojí ti to za to, aby z domu byla válečná zóna?
Co ti mám na to říct?
Jen se tě ptám.
Já z něj válečnou zónu nedělám, mami.
To ona. Proč si nepromluvíš s ní?
Protože mě neposlouchá. Ty ano.
Vím, že se zachováš správně.
Vezmi si jen to pití, co si děláš.
Chceš taky?
Jak se mi povedlo porodit tak dokonalé dítě?
Zverimex DÍKY MAZLÍČKŮM JE ŽIVOT LEPŠÍ!
Můžeš mi ukázat, kterým směrem je písek pro kočky?
Myslím, že v osmičce.
Chodíš na Lakewood, viď?
Občas.
Viděla jsem tě tam. Ale nikdy jsme spolu nemluvili.
Prvačka.
Třeťačka.
Vlastně žádný písek nepotřebuju, já jen...
Ani nevím, proč jsem to řekla. Ani nemám kočku.
- Jen vím, že hodně serou... - Líbí se mi tvoje boty.
Musím jít.
Dobře.
Víš, dívej se na to z té lepší stránky.
"Třeba se vezmou.
A pak bude moje nejlepší kamarádka patřit do rodiny."
Užitečné, děkuju.
Ale vážně mě otravuje, že už tě nevozí do školy.
Budu si s ní muset promluvit.
Ne, to ne!
Nemůžu tě každé ráno vozit.
Dostanu se pozdě na dálnici, je to 40 minut navíc.
Jestli to uděláš, provedu ti přes Facebook něco stejně strašného.
Všem vyžvaním, že si vytrháváš chlupy kolem bradavek. Co ty na to?
Dobrá. Řekni mi, co chceš slyšet, a já to zopakuju.
- Mami. - Chci, aby ses cítila líp.
- Co by ti pomohlo? - Nevím.
Povím ti, co dělám, když se cítím pod psa.
Celá se ztiším a zklidním.
A řeknu si:
"Všichni na světě jsou stejně zničení a prázdní jako já.
Umí jen líp předstírat."
Zkus to někdy.
Možná ti to dodá klid do duše.
Ahoj, nevíte, kde je Erwin Kim?
Myslím, že se tady občas poflakuje.
Jo, dělá na projektu pro SFF.
Jaké SF?
Studentský filmový festival.
- Aha. - Jo.
SFF.
Dobrej, musím s vámi mluvit kvůli úkolu.
Nepotřebuju s vámi probírat úkol, lhala jsem.
Jste rád, že jsem tady?
Blahem se přímo tetelím.
Nikdy jste mi neřekl, jestli máte ženu.
Měl byste chodit s mojí matkou.
Naposledy ji balil internetový úchyl.
Je moc, moc křehká.
Ve smyslu: "Ach, zachraňte mě."
Muži to mají rádi, ne?
Protože koneckonců chtějí být za hrdiny.
Každý v životě touží být nějak důležitý.
Ale ať už jsou důležití, jak chtějí,
vždycky se najde někdo ještě důležitější.
Lidi z toho mají tak těžkou hlavu.
"To ne! Jsou lepší než já."
Proboha, copak jim nedochází, že na důležitosti nezáleží.
Je to o sebedůvěře. Lidé, kteří si věří, pokaždé vyhrají.
Nevadí, když je to jen maska.
Je fuk, jestli si na to jen hrají.
Lidé jsou hlupáci. Nepoznají rozdíl.
A víte co?
Řeknu vám pravý důvod,
proč s vámi dnes obědvám.
Víte, momentálně nemám žádné kamarády.
Abych k vám byla naprosto upřímná, je mi to úplně fuk.
Celá moje generace má v hlavě paštiku.
Úplně se sesypou, když jim na moment seberete telefon.
Neumí komunikovat bez emoji.
Doopravdy si myslí, že celý svět zajímá, že:
"Jí tacos, vykřičník, smajlík, smajlík."
Jako by na tom někomu záleželo.
Já jsem staromódní duše.
Mám ráda starou hudbu, staré filmy,
dokonce i staré lidi.
Ve finále s těmi lidmi nemám nic společného
a oni nemají nic společného se mnou.
Nadine?
Maxi?
Možná
tě nikdo nemá rád.
Jste kokot.
Možná nikdo nemá rád vás.
Víte co? Vy máte vždycky náladu na hovno.
Jste na hovno učitel.
Ať tady děláte cokoli, nemáte vůbec žádnou snahu
a na to určitě nemůžete být hrdý.
Podívejte se na sebe. Neděláte nic.
Koukněte se na ty vaše vlasy.
Ani se nečešete, vždyť ani vlasy nemáte. Jste plešatý.
A víte co? Víte, proč nemáte ženu?
Protože plešouni jsou nevkusní a odporní,
obzvlášť ti, co vydělávají almužnu 45 000 $ jako vy.
Co je?
Už tu pracuju dvacet tři let,
ale ty jsi první, kdo kdy podhodnotil moji výplatu.
To mě potěšilo.
Myslím tím ta část.
Co to děláte?
Rozdělím se s tebou o svou sušenku.
Proč?
Ježíši! Aby ses cítila líp.
Hádej co.
Jsi moje oblíbená studentka.
Pomohlo to?
Jsem opravdu vaše oblíbená studentka?
Přišlo mi, že bych to měl říct.
Mimochodem, nemyslela jsem úplně plešatý.
Je to chytré, jak si to češete. Jak to... Však víte.
Nevím. Načechráváte si je nějak?
Aby vypadaly líp?
Jsem rád, že ses k tomu vrátila a opravila ses.
Já se určitě cítím líp.
Pes je dobrý, ale pravá konkurence je hypnožába.
- Ne, ne. - Jo. Ne, myslím to vážně.
Praxe je naprostá nuda.
Ahoj.
Ahoj, řekli mi, že jsi mě přes oběd sháněla.
Jo, ale teď nemůžu mluvit.
Dobře.
Já jen... Fajn.
Haló?
Promiň. Zrovna jsem si vzala nějaké léky.
Zavolám ti, až zafungují.
Počkej, co se děje? Jsi nemocná?
Ne, je mi fajn. Nejsem... Ne.
Těmi léky
myslím nějaká antidepresiva.
Dali mi je, když umřel táta.
Brala jsem je ale jen asi měsíc.
Lidi je berou pořád, je to úplně normální.
Připadá ti teď, že jsem trapná?
Ne.
Myslím, že jsi naprosto v pořádku.
Vážně.
Máš bazén?
Jo.
Můžu si přijít zaplavat?
Mohla bych ve svém, ale vím, že bych se neuvolnila.
Ano.
Seženu ručníky. Můžeme jít, máme povolení k akci.
- Fajn. Paráda. - Napíšu ti adresu ve zprávě.
Jo, tak se uvidíme za chvilku.
Dobře.
Jo. Ano!
Ahoj.
Teda, Erwine. Byla bych k tobě milejší.
Kéž by moje vana dokázala být takhle horká.
Proč jsi mi neřekl, že jsi bohatý?
Myslel jsem, že řekl. Vždycky to všem říkám.
Cože?
Neprozradils mi ani to, že pracuješ na filmovém festivalu.
Neříkáš mi nic, Erwine.
Možná proto, že jsem se nedostal ke slovu.
- Opravdu tolik mluvím? - Jo.
Teď se utopím. Sbohem.
Sbohem.
Hele.
Díky, žes mě sem nechal přijít.
Jsem rád, že jsi tu.
Chceš teď se mnou mít sex?
Tak jo.
Dělám si srandu. Já jen...
Jen jsem to hrála, jako že hrajeme ve filmu.
Taky ti někdy přijde, že to musíš udělat?
Chci říct, že je tady přece ten vodopád. Úplná romantika.
Jasně, jo. Máš pravdu.
Promiň. Já jen...
To je fuk.
Ty se zlobíš? To přece ne.
Před chvilkou jsi se mnou chtěl spát.
Takovéhle věci se mužům neříkají.
Jsi "muž", co?
Fajn.
Erwine, vrať se... Co děláš?
Zmáčkneš knoflík a spláchneš mě pryč, že jo?
Jsi debil Naprostý debil
Panebože.
A ví to každý Všichni, jen ne ty
Jsi debil Bylo by fajn, kdybys tu nebyl
A tohle máš teď za to, co s tebou musím snášet
Jsi debil Říká to každý
Doufám, že se ti tahle píseň líbí a teď se jdi vycpat
O čem ten film vlastně je?
Ještě jsem na to nepřišel.
Učitel kreslení navrhl několika lidem podílet se na animovaném filmu.
To je super. Nevěděla jsem, že kreslíš. Co přesně děláš?
Podívej se na to. Páni.
Sakra, Erwine.
Většina je nedodělaná.
Většinou si jen tak čmárám. Ale ne tak úplně kde...
Myslím, že už mám svého favorita.
Jo, rodičům se taky moc líbí.
- Fakt? - Ne.
Ne, jsou moc konzervativní.
Teda. Oba představují tebe, viď?
Jo, mám hodně tváří.
Úžasný autoportrét.
No teda. To koukám.
Erwine, jsi fakt třída.
Nechceš přijít v sobotu?
Podívat se na ten film?
Je to brzy ráno, v totálně nevhodnou dobu, takže...
Doufám, že řekneš ano, ale můžeš si nechat čas na rozmyšlenou.
Nečekám, že odpovíš hned.
To by bylo neslušné.
Tlačil bych na tebe.
Takže ti to jen nabízím.
Jo, přijdu moc ráda.
Dobře.
Budou tam tví rodiče? Mohla bych si sednout vedle nich.
Rodiče jsou teď na tři měsíce v Koreji.
- Takže to nestihnou. - Děláš si srandu?
Máš to tu na čtvrt roku celé pro sebe?
Jo.
Ne, už to chápu. Je... Je to velký dům. Nudíš se tu.
Víš, co potřebuješ?
Aby se sem někdo vloupal, budeš si moct zahrát na Sám doma.
To je...
To přesně potřebuju. Díky.
STŘEDNÍ ŠKOLA LAKEWOOD
To je šílené.
Jsi tak zlá.
Nemůžu teď vylézt.
Nemohla bys jednou objet blok?
Nebudu nic objíždět. Jsme tady.
Hele, teď není vhodná doba. Prostě jeď.
V půl deváté musím být v práci, Nadine.
Proboha.
Vážně se zas vracíme k tomuhle?
To nemůžeš myslet vážně.
Děkuju. Můžeš mě vysadit tady.
To teda ne.
Jedu do práce. Ty pojedeš se mnou.
Šéf z toho sice nadšený nebude,
ale vysvětlení bude na tobě.
Copak nemáš co na práci?
Úkol nebo něco?
- Můžu si půjčit tu děrovačku? - Dej mi ji.
Chci, abys tu příštích osm hodin jen seděla
a ničeho se nedotýkala, ani nedělala hluk.
Můžu gestikulovat?
To není vtipné.
Kdyby můj manžel věděl, s čím se budu muset potýkat...
Miluju, když o něm mluvíš jako o svém manželovi.
On je můj manžel.
Můžeš tomu uniknout a najít si nového.
Hlavně je to můj táta. Nemůžeš to prostě
- občas říct? - Fajn.
Nebudeme se teď ale o něm bavit,
protože by nás to moc rozrušilo.
"Je to moc těžké a moc smutné a mám z toho hlavu jak střep." To znám.
Proboha.
Nemáš žádné slitování.
Vlastně mě to jen nudí, protože vždycky vím, co uděláš, ještě než to uděláš.
- No jasně. - Nevěříš mi.
Ne, nevěřím.
Napíšu teď příští věc, kterou mi řekneš.
Nebudu hrát...
...ty tvoje hry, Nadine.
Gratuluju.
Gratuluju
Dobře, tak víš co?
Tohle určitě neuhodneš...
Tvůj táta by byl moc zklamaný, kdyby viděl co se z tebe stává.
Vzalas mi klíče?
Nadine.
Neber si to auto!
Zavolám policii!
Bože.
Nicku, prostě to vybalím.
Líbíš se mi. Už pár měsíců.
Myslím na tebe každou vteřinu. Nevím, možná tě i miluju.
Jsi tak komplikovaný. Přitom jednoduchý.
Zkrátka cítím, že mezi námi existuje spojení.
Připadá mi, jako bych tě už znala
a prostě chci být s tebou.
Chci ti ho vykouřit.
Chci, abys mi líbal kozy.
Chci tě mít uvnitř.
Můžeme si to rozdat ve zverimexu ve skladu.
Nadine.
Panebože.
Zní to, jako bys byla totálně ujetá.
To nemůžeš poslat.
ODESÍLÁNÍ
Cože? Ne.
ODESLÁNO
Proboha.
Panebože. To ne. To nejde, ne.
Kurva!
Proboha!
Kurva!
Heleďte, nechci vás okrádat o čas,
ale hodlám se zabít.
"Jsi tak komplikovaný. Přitom prostý.
Zkrátka cítím, že mezi námi existuje spojení.
...jako bych tě už znala."
To je roztomilé. Myslím, že reaguješ přehnaně.
"Prostě chci být s tebou. Chci ti
ho vykouřit.
Chci, abys mi
líbal
kozy. Chci tě mít...
...uvnitř. Můžeme
si to rozdat ve zverimexu ve skladu."
Řekněte něco.
Řekněte něco, prosím! Pomozte mi!
Musíš si dát pozor na vedlejší věty.
Ale nemůžete něco udělat?
Nemůžete něco podniknout?
Musíte být schopný něco udělat.
No tak.
Nevím, třeba mu zabavit telefon?
Počítač. Jeho počítač.
Třeba byste mohl sehnat jeho adresu.
Pak mu můžete zabavit mobil.
Skvělé. Seženete adresu, dáte ji mně.
Já tam půjdu a...
Nadine.
Vezmi si na poslední hodiny vyučování volno. Zkus si odpočinout.
Poslouchej hudbu. Dej si jogurt.
Prostě neber to tak vážně. Zvládneš to?
A...
Kdybys měla nějaké komplikace,
dej mi vědět.
Dobře.
- Dobře? - Jo.
- Neboj se. - Děkuju.
Bude to dobré.
Děkuju.
Můžu dostat nějaké peníze na ten jogurt?
Drobné chci zpátky.
Máma
Jen bych ráda, abys věděla,
že mě nikdo nikdy takhle neponížil.
Naprosto nedokážu...
Dobře, Nadine, teď mi to vážně musíš vzít.
Já ti prostě nerozumím, Nadine, já...
Jestli si myslíš, že si ten telefon necháš, tak to se mýlíš.
Jakmile se vrátíš domů, tak poletí.
Mám toho dost. Už mám dost toho snažit se tě pochopit.
No tak. Prosím.
Prosím, Bože, pomoz mi.
Proč se vůbec obtěžuju?
Co mi na tom vlastně...
Nikdy jsi mi nic nedal.
Kdykoli tě o cokoli požádám, je to:
"Aha, tak ty potřebuješ pomoct. Rád ti pomůžu.
Jen jsem to hrál. Ještě tě potrápím trochu víc."
Páni.
Kdo je to?
Nick. Četl jsem tvoji zprávu.
Proboha.
Panebože.
Jsi moc roztomilá.
Nechceš večer někam zajít?
Cože?
Do prdele.
Do prdele. Panebože. No tak. Uklidni se.
Jen klid.
To zní super.
Děkuju!
Kurva...
Moje...
Kolik myslíš, že jich ten pitomec vyhraje?
Ať to peklo skončí a je po škole.
Omluvte mě na chvíli.
Řekni Kristě o tom, jak...
Cože? Počkej. Zpomal. Jak to myslíš?
Dobře, mami, uklidni se.
Udělal jsem, co jsem mohl, abych tě podpořil.
Jen tvrdím, že jsme mohli vyhrát všechny zápasy.
Připojím se k vám později.
- Děláš si legraci? - Ne, je to na dlouhé povídání.
- Dobře. - Zatím ahoj.
Uvidíme se, chlape.
Hej, co se stalo?
- Ale nic. - Ne, něco se děje.
Ne, bav se. Měla bys tu zůstat.
Půjdu s tebou.
- Díky. - Jo.
Ahoj.
Sekne ti to.
Díky.
Tobě taky. Jo.
Mami?
Haló, mami?
Co děláš?
Odnesu to na charitu. Všechno.
Všechno na podlaze půjde.
Mami, uklidni se, prosím tě.
No, už to nebudu dál snášet.
Tohle všechno.
Tak fajn.
Panebože. Věřil bys tomu?
- To nic. - Co je tohle?
- Co je to za krámy? - Prosím tě, zastav se na chvíli.
Nechala zapnutou žehličku.
Chce, aby barák lehl popelem!
Můžeš toho, prosím tě, nechat?
Tohle jde pryč.
Dobře, ale no tak.
- Přestaň. Dej mi to. - Hej!
- Dej mi tu tašku! - Hej!
Já jsem tady dospělá! Ne ty.
Tak proč mi vždycky voláš?
Proboha.
Proboha. Máš pravdu. Mrzí mě to.
Já prostě nikoho jiného nemám. Jen tebe.
Co to děláš?
Já se o to postarám.
Koukni na ten výhled, je úžasný.
SKLÁDKA
Řekla
"Dobrý den, pane, ráda vás poznávám"
Chci ji držet Chci ji líbat
Přece víte, co máte dělat.
Nebudu mrcha, abych vás poučovala.
Přece víte, co máte dělat.
Dohání mě k šílenství
Miluju tuhle píseň.
Vezme ji na výlet pořádným tryskáčem
Je fakt dobrá.
Vezme ji na výlet pořádným tryskáčem
Jo, jo
Hej, milá moje, má dámo řeko
Můžu tě vzít, vzít tě výš?
Nemůžu uvěřit, že se to děje.
Je toho spousta, co ti chci říct a na co se zeptat.
A prostě nemůžu uvěřit, že se to děje.
Jede dál a dál, co?
Vezme ji na výlet pořádným tryskáčem
Jo, jo
Stáhnu ti je.
Bože.
Já... Nevím, jestli...
Jo. Jen...
Počkej, musím...
Asi bych neměla... Měl bys...
Ne, slez. Slez ze mě!
- Slez! - No dobře!
Co to sakra...
Fakt se mi líbila ta písnička předtím.
Jak že se jmenovala?
Nepamatuju se.
Můžu to vygooglovat.
Vlastně,
nechtěl bys jít třeba na procházku?
Nebo bychom mohli zajít na film.
Nebo můžeme celou noc jen mlčky sedět v tvém Mercury Marquis.
To myslíš vážně?
Co?
Že si budeš střílet z mého auta?
Cože? Ne. Jen jsem byla konkrétní.
Neřekla jsem to proto, že stojí za prd.
- Fajn. - Ne, proboha.
Heleď, mně se tvoje auto moc líbí.
Já ani žádné nemám.
Jen se chovám divně, že je toho na mě hodně.
Přestaň, prosím tě. Nejezdi.
- Kurva! - Co je?
- Nechápu tě. - Cože?
- O co ti jde? - Co tím chceš říct, o co mi jde?
Co chceš?
Promluvit si. Líp tě poznat.
Ne to hned dělat.
Napsalas mi román, jak umíráš touhou
mi ho vyhulit ve zveráči, jsi ulítlá.
Nepřijel jsem, abych tě líp poznal.
Tohle je tak stupidní.
Tak stupidní. Proč jsem neposlechl přátele?
No tak.
Teď se budeš snažit udělat ze mě toho špatného?
To tys mi psala.
Doufám, že v téhle kraksně napálíš do stromu.
Snad skončíš na vozíku!
Koblihy U Duffina
Jde se, dámo.
Koupila sis u nich koblihu?
Ne.
Co to...
Proč je u vás doma to dítě?
Do prdele. Jak se sem tohle dostalo?
Ahojky.
To je Toby. A tohle je Greer.
- Ahoj. - Jak se máte?
- Dobře, co ty? - Taky dobře.
Ráda tě poznávám.
Zdravím, já vás...
Jaké má tvoje máma číslo?
Komu tu smrdí nohy? Kdo je tady smraďoch?
Počkej, já si čuchnu.
Tobymu smrdí nohy.
Neciv na něj. Má z toho trému.
Nedáte si ještě něco?
Zmrzlinu nebo něco jiného předtím, než ho půjdu uspat?
Já nic, děkuju.
Ne, já ji zvládnu krmit a zalévat sám.
Tak fajn.
Dobře, tak pojď, mužíčku. Jen my dva.
- Chlapáku. - Na.
Jo.
Chci ti jen říct, že nevím přesně, co se stalo,
ale ať už je to cokoli, tak to pomine.
Sama jsem před nedávnem prošla těžkým obdobím.
A podívej, kam mě dovedlo.
Tohle je obličej naděje.
Tak jo. Dobrou noc.
- Já přijdu za chvilku. - Fajn. Dobrou noc.
- Dobrou noc. - Řekni "dobrou".
- Dobrou noc. - Dobrou, tati.
Dobrou.
Myslím, že to je pro tebe.
Tak pojď.
Ne, to není moje matka. Neotevírejte.
Nazdar.
Co tu děláš?
Nastup si. Jedeme.
- Ne, vyzvedne mě máma. - Nevyzvedne.
Nastup.
Nechce se mi jet s vámi dvěma.
Víš, co jsem celou noc dělal?
Seženu si jiný odvoz.
- Hej, sedej. - Přestaň!
Ne, myslíš si, že se bavím?
- Pusť mě! - Myslíš si, že si to užívám?
Kdes byla?
To nemůžeš ani jednou vzít telefon?
Nemusíš dělat, že ti na mně záleží
jen proto, že tě někdo pozoruje.
Dej mi pokoj.
Přiznej to. Nemůžeš se dočkat, až mě přivezeš,
abys mohl být mámy hrdina.
Úplně tím žiješ.
Nech to být.
Dariane.
Dariane?
Jen chci, abys věděla, že máš pravdu.
- To nemusíš... - Máš pravdu ve všem!
Jsi mi ukradená.
Jsem tu jen kvůli sobě a můj život je fakt neuvěřitelný.
Miluju ho.
Ne, miluju trávit večery s mámou na pokraji zhroucení.
Miluju hlásit se jen na školy v okolí,
protože kdo ví, co bude s domem,
když ho nebudu moct opravovat?
A miluju
tu jedinou osobu, díky které cítím, že si můžu oddechnout.
Nemůžu ji mít, aniž by tě to naprosto neničilo.
Takže máš pravdu.
Máš recht. Je to pecka.
Vyhrávám.
Můžete ji odvézt domů, prosím vás?
Díky.
Podívej, mně tyhle věci moc nejdou,
ale oba myslím víme, že v tuto chvíli musím říct jednu věc, takže...
nebudu chodit kolem horké kaše a řeknu to.
Vystup si.
- Nashle. - Uvidíme se v pondělí.
Ahoj.
Chtěla jsem ti jen říct,
že mě mrzí, jak příšerně jsem se chovala dneska večer.
Pár posledních týdnů.
A 17 let předtím.
Vím, že to pro tebe není jednoduché. Uvědomuju si to.
Připadá mi, že nějaká vyšinutá část mě
si myslí, že já jsem jediná, kdo má skutečné problémy.
Jako bych díky tomu byla jiná.
Víš, už odmala
jsem měla takový pocit, že...
Jako bych se vznášela nad svým tělem a shlížela na sebe seshora.
Nenáviděla jsem ten pohled.
Jak se chovám, jak zní můj hlas.
Nevím, jak to můžu změnit.
A mám hrozný strach,
že se toho pocitu nikdy nezbavím.
Je mi to líto.
Opravdu.
Dobrou noc.
Počkej.
- Dobrou noc. - Dobrou noc.
- Ahoj. - Ahoj.
Vstala jsi brzy.
Jo. Musím někam... Něco mám.
Jo.
Tak si užij den.
Vy taky.
Mějte se hezky, oba.
Mějte se skvěle.
Děkujeme.
Můžu ti pak zavolat?
Dobře.
To vyšlo dobře.
- Viď? - To se fakt povedlo.
Chybí mi.
Nadine?
Usaďte se, uvolněte se a připravte se užít si filmy.
Vypni si telefon, prosím tě.
Máma
Můžu se protáhnout? Díky.
Pardon.
MÁMA
Jsem v pořádku.
Hned mi zavolej!
Nadine, těš se
To byl ale kousek, že ano? Pokročíme dál.
Dámy a pánové, náš další příspěvek
vytvořil Erwin Kim z...
Děkuju. Ze střední školy Lakewood.
Pane Kime, nechcete přijít sem a říct nám pár slov o svém filmu?
Pojďte.
Ahoj. Díky, že jste přišli.
Snad se vám to bude líbit.
Můj...
Můžete si ho vzít. Děkuju.
Dobře, tak tady je.
Film pana Kima.
Bylo nebylo na planetě Ne Saturn
na Mimozemské střední škole...
Pozor!
...žil byl jeden dospívající mimozemšťan,
kterého zasáhla láska.
DÍVKA ZACHRÁNĚNA!
SOPKA UZAVŘENA Z DŮVODU ÚKLIDU PO NETVOROVI
Pozdě!
Párty v bazénu!
FILM ERWINA KIMA
Erwine.
Teda...
Nešel bych tak daleko.
- Ušlo to. - Bylo to úžasné. Vážně.
Díky!
A...
Došlo mi to. Vím...
Vím, že ona je já.
Ale já už taky vím, jak jsi skvělý.
Jsi naprosto boží.
Nejlepší člověk, kterého znám.
Co? Co je?
Ten film nebyl o tobě.
Panebože.
Smůla.
Promiň, možná kvůli těm vlasům a těm super botám mi to tak přišlo...
Myslím si, že se všechno točí jen kolem mě.
Jen si z tebe utahuju.
Jo, dobírám si tě. Měl jsem to přichystané.
- Ty lišáku. - No jo.
Příjemný pocit, vidět tě taky jednou nervózní.
A já si tu jen tak stojím a očichávám svoje květiny.
Já tě tak nesnáším.
Máš čas si vyrazit?
Jo, mám. Vyhradila jsem si čas jen pro tebe.
Fajn. Tak jdeme.
Půjdeme se s někým pozdravit.
Kámo, to se ti fakt povedlo.
Neskutečně!
Děkuju.
Lidi, tohle je Nadine.
- Čau, jak se vede? - Dobře, díky, co tobě?
Mně taky. Díky. To byla fakt třída.
Pořád to nemůžu vstřebat. Bylo to úžasné.